Johannina objava o njenem razmišljanju o socialnih normah znotraj IndieWeb-a me je napeljala na razmišljanje, kako sama uporabljam različne načine interakcije na internetu - tako znotraj IndieWeb-a kot tudi na ostalih stvari.
Na to razmišljanje me je napeljal njen naslednji komentar:

Personally when I don't expect someone to read my post mentioning them I send a like. I think this is a pretty good solution since people don't expect likes to have content in them so they would not feel the need to reply to them.

Ampak jo sama razmišljam o svojem delovanju - sama niti ne uporabljam všečkov (slovenski prevod Facebook terminologije, vendar uporabljam tukaj kot način komunikacije, ne glede na to, na kateri platformi poteka). Niti ne vem, kaj je razlog za to. Mislim, da neka mešanica tega, da sem prebrala preveč člankov na to, za kaj vse so ljudje uporabljali facebook všečke. Da, koliko sama poznam zgodovino te interakcije, je prišla ali kot posledica iskanja zanimive vsebine ali pa zmanjševanja števila komentarjev. Da se mi ta način interakcije nikoli ni zdel pretirano zanimiv. Vredu lahko všečkam nekaj, ampak to se mi zdi način komunikacije, ki mu manjka dodatnega konteksta.
Zanimivo mi je, da ko sem gledala na IndieWeb wiki-ju, obstaja stran o nezaželenemu všečkanju. Glede na to, kar sem prebrala, jim je največji problem, kako potem imajo na svojih objavah in spletih straneh povezave to teh ljudi. Ali pa mogoče to, da marsikatera stran uporablja algoritem za to, komu pokažejo objave in pri tem uporabljajo všečke. In tako je potrebno potem preprečiti nekaterim ljudem, da ti všečkajo stvari. Ali pa, da je v nekaterih primerih bila implementacija všečkov pomankljiva. Mogoče pa je še kakšen drugi razlog...
Ena od stvari ki privede do tega (poleg prevelika navajenost na družbena omrežja), da pri webmention-ih veliko večji poudarek na tem, kako lahko avtomatično prikažeš le te na spletni strani. Ne pa toliko na tem, za kaj naj bi se to sploh uporabljajo.
Čeprav webmention.io ima notri načine, kako blokirati in moderirati, kaj se sploh sprejme in katere se takoj zavrže.
Sama, ko gledam svojo uporabo tako ne uporablja všečkov. Namesto tega uporabljam povezave brez kakršne koli klasifikacije. Vse povezave v tem članku do sedaj so bile tega tipa. Torej je to nek način to, kar je Johanna predlagala v njenem članku. Večina povezav v mojih objavah je take vrste.
Poleg tega uporabljam potem tudi povezave, ki jih IndieWeb uporablja in so definirane z mikroformati.

Direktni odgovori na objavo u-in-reply-to

Objavljeno tudi na drugih mestih u-in-reply-to

Dobljeni webmention-i webmention or webmention manual (glede na to, dali sem dobila webmention, ali pa sem na drugačen način izvedela, da je nekdo imel povezavo na kakšno mojo objavo)

Zaznamki so zame nekaj začasnega, in jih kot take ne uporabljam na tak način. So zame le način, kako začasno organiziram svoje informacije.
Ampak ko gledam čez vse te kategorije, za nobenega od teh ne bi rekla, da pričakujem da bi ljudje to prebrali. Tudi direktne odgovore ne. Bi bila vesela, če bi jih? Ja. Ampak tega ne pričakujem. Vsak si lahko postavi svoje omejitve pri tem.
Mogoče bi bil to koncept, ki manjka pri vsem temu. Da si vsak lahko pri tem postavi svoje omejitve. Ne samo pri tem, od koga so te interakcije, ampak tudi kakšne so.